Els Els entrebancs de la pau. Els acords de Nimega i la crisi del cors mallorquí, 1678–1684 - Gonçal López Nadal (Drassana, 2016)
El 19 d’agost del 1678, a la ciutat de Nimega, francesos i espanyols decidiren posar i a la nomenada Guerra d’Holanda, iniciada l’any 1672. El cessament de la guerra havia d’implicar la interrupció de tota escomesa entre els exèrcits i marines corresponents. Això, emperò, no era bo fer ateses les diicultats de difondre la nova situació als diversos territoris d’ambdues corones. Efectivament, les notícies sobre els acords presos a la ciutat holandesa trigaren a fer-se efectius perquè, d’entrada, calia la seva ratiicació per llurs respectius monarques i, després, havien de ferse públics als seus dominis. En aquells moments, la comunicació ràpida era inviable, car els mitjans existents eren absolutament insuicients per a un immediat restabliment de la de pau. Les seves conseqüències serien fàcilment previsibles: els conflictes —atacs, captures…— perduraren. Víctimes inevitables d’aquesta nova conjuntura foren els corsaris. Per a ells, com a depredadors “legals”, mentre la guerra els atorgava la raó de ser —i d’actuar—, les paus els hi llevava… Quan fa el cas dels corsaris mallorquins, la pau de Nimega resultà immensament perjudicial, car no únicament frenà de cop la seva intensa activitat, ans igualment va ocasionar-los una greu crisi pel que fa a la seva infraestructura operativa empresarial.