МЕХАНІЗМ ЦИВІЛЬНО-ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ МАЙНОВИХ ВІДНОСИН ПАРТНЕРІВ У ФАКТИЧНИХ СОЮЗАХ - M.V. Mendzhul; N.O. Davydova (Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія Право, 2021)
У статті досліджено механізм правового регулювання майнових відносин партнерів у фактичних сою- зах. Проаналізовано національне законодавство європейських держав, а також рекомендації Комісії з пи- тань європейського сімейного права, розроблено пропозиції для удосконалення національного законодав- ства. Встановлено, що в європейських державах відсутні єдині підходи у правовому регулюванні відносин партнерів у фактичних союзах, зокрема у шести державах такі відносини неврегульовані, в чотирнадцяти країнах такі відносини регулюються різними галузями права, а в дев’яти юрисдикціях є спеціальний право- вий механізм регулювання таких відносин (Швеція, Угорщина, Словенія, Хорватія, Каталонія, Португалія, Шотландія, Ірландія та Фінляндія). Проаналізовано положення ЦК Литви щодо регулювання фактичних шлюбних відносин, а також законо- давство Хорватії, Швеції, Норвегії та інших державах. Виявлено, що у Шотландії цивільні партнерства були дозволені для одностатевих пар ще у 2005 році, а для осіб протилежної статі тільки з 30 червня 2021 року. Обґрунтовано, що в контексті європеїзації приватного права, слушною є позиція про необхідність вне- сення змін до СК України і запровадження терміну «фактичний союз», що рекомендований Комісією з євро- пейського сімейного права у «Принципах європейського сімейного права щодо права власності, утримання та правонаступництва пар у фактичних союзах». Доведено, що у процесі європеїзації приватного права інститут фактичного союзу повинен регулюватися нормами СК України, які із врахуванням рекомендацій Комісії з європейського сімейного права слід удо- сконалити наступним чином: встановити для кваліфікованого фактичного союзу, що будь-який правочин щодо розпорядження правом власності на будинок чи інше житло, в якому партнери проживають, а також на предмети домашнього вжитку, вчиняється зі згоди обох партнерів; гарантувати партнеру право звернутися до суду для надання згоди на розпорядження майном без згоди іншого з партнерів; гарантувати принцип свободи договору між партнерами у фактичних союзах; встановити права на компенсацію за значний внесок у майно (чи бізнес) або професію іншого з партнерів тощо.