Університети Російської Імперії в автобіографіях істориків ХІХ – початку ХХ ст.: «події», «дійові особи», «історії» - V. Yu. Ivashchenko (Вісник Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Історія, 2019)
У роботі аналізуються автобіографії істориків XIX – початку ХХ ст.: І. М. Снегирьова, М. Г. Устрялова, М. О. Максимовича, С. М. Соловйова, К. М. Бестужева-Рюміна, М. І. Костомарова, В. Б. Антоновича, М. П. Драгоманова, В. І. Семевського та ін. Ключовими поняттями для дослідження є такі концепти, як «події життя», «дійові особи», «історії». У роботі досліджується насиченість «подіями» різних етапів і різних сфер університетського життя мемуаристів, а також особливості інтерпретації та репрезентації відповідних «подій». Особлива увага приділяється аналізу «історій», які являють собою закінчену розповідь і надають деяким «подіям» статус «ключових» або «поворотних». Крім того, в роботі аналізується коло спілкування мемуаристів (так званих «значущих інших»), яке дозволяє говорити про взаємини в системі «вчитель – учень», «клієнт – патрон» і т. ін. Розуміння автобіографічних текстів як культурних й інтелектуальних конструктів, що складаються під впливом цілої низки факторів (культурної та історіографічної традиції, життєвого досвіду мемуариста і т. п.) дозволяє глибше зрозуміти не тільки індивідуальний «життєвий шлях» університетського історика, а й феномен університету в цілому. Зокрема, фіксується поява в автобіографіях істориків молодшого покоління роздумів про сучасну їм систему освіти, спроб осмислення морального кодексу «університетської людини», акценту на визнанні наукових досягнень з боку колег, що свідчить про початок процесу формування професійного співтовариства і усвідомлення університетських цінностей.