ВПЛИВ СПОСОБІВ ОСНОВНОГО ОБРОБІТКУ ГРУНТУ НА ДИНАМІКУ ЗАПАСІВ ПРОДУКТИВНОЇ ВОЛОГИ В ПОСІВАХ ЯЧМЕНЮ ЯРОГО В УМОВАХ ПІВНІЧНОГО СТЕПУ УКРАЇНИ - О. І. Цилюрик; В. І. Чорна; Л. М. Десятник; В. І. Горщар (Зернові культури, 2020)
Доведено, що в умовах північного Степу України формується непромивний водний режим з ненаскрізним найменш насиченим класом вологості, перевага полицевої системи обробітку ґрунту в додатковій акумуляції вологи протягом осінньо-зимового періоду в північному Степу відмічається в роки з морозними і сніжними зимами, повільним і тривалим сніготаненням, а мілкого мульчувального плоскорізного розпушування – за недобору нормативної суми опадів впродовж грудня - лютого, відсутності снігового покриву і підвищеної вітрової активності. Урожайність ячменю ярого значно залежить від резервів ґрунтової вологи. В північному Степу висока продуктивність ячменю ярого, при умові одержання своєчасних і повних сходів, формується за рахунок вологозапасів, нагромаджених у глибоких шарах ґрунту протягом осінньо-зимового періоду. Встановлено, що у північному Степу запровадження консервуючого обробітку ґрунту (чизельного), у разі вирощування ячменю ярого за диференційованої системи обробітку, посилює накопичення вологи (на 91,0–179,0 м3 /га) в осінньо-зимовий період за рахунок рослинних решток, які затримують більше снігу, особливо у теплі малосніжні зими. З’ясовано, що запровадження мілкої мульчувальної системи обробітку ґрунту, незважаючи на зниження урожаю зерна ячменю ярого, зумовлює більш економне витрачання вологи на одиницю урожаю – в 1,1–1,2 раза. Виявлено, що у разі проведення щорічно полицевого та диференційованого обробітку ґрунту в середньому за роки досліджень одержували високий рівень урожайності, а мінімізація обробітку в більшості років призводила до його зниження на 0,22–0,55 т/га. Запровадження чизельного обробітку ґрунту в системі диференційованого найбільш ефективне у посушливі роки і навіть дає кращі результати, ніж оранка, оскільки накопичується більше продуктивної вологи за рахунок значної кількості післяжнивних решток попередника на поверхні поля.