Зарубіжний досвід нормативно-правового регулювання професійної підготовки сил охорони правопорядку та основні напрямки його впровадження в Україні щодо забезпечення тактичної грамотності - Y. S. Hidenko (Науковий вісник Ужгородського національного університету. Серія Право, 2024)
У статті досліджено окремі аспекти зарубіжного досвіду нормативно-правового регулювання професійної підготовки сил охорони правопорядку. Зокрема, звернено увагу на напрямки впровадження в Україні аспектів щодо забезпечення тактичної грамотності. Створення ефективної системи підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації, а також окремі аспекти тактичної підготовки кадрів для сил безпеки та оборони є одним із пріоритетним напрямків національної безпеки провідних зарубіжних країн світу. Діяльність сил охорони правопорядку є специфічною сферою. На думку дослідників до вказаного виду діяльності залучаються підрозділи з охорони громадського правопорядку та забезпечення громадської безпеки, державних об’єктів тощо. Полягає вона у профілактичних, охоронних, режимних, ізоляційно-обмежувальних заходах і спеціальних операціях, що проводяться у мирний час, за надзвичайних обставин та у воєнних час з метою охорони об’єктів, забезпечення суверенітету і територіальної цілісності держави, її конституційного ладу, громадської безпеки, законності та правопорядку. Поліцейська діяльність, орієнтована на громаду – це філософія (спосіб мислення) та організаційна стратегія (спосіб здійснення філософії), що дозволяє поліції та громаді працювати разом новими способами для вирішення проблем, пов’язаних із злочинністю, порушенням громадського порядку та безпекою з метою поліпшення якості життя кожного громадянина, що належить до певної громади. Ця філософія побудована на раніше утвердженому переконанні про те, що люди заслуговують на право голосу в питанні охорони громадського порядку в обмін на свою участь та підтримку. Вона також спирається на точку зору, що для вирішення проблем громади потрібно, щоб поліція та громадськість могли працювати разом для вивчення нових способів вирішення проблем громад, а не просто реагувати на окремі злочини або події.