Рецензія на монографію: Стойко О. М. Трансформація політичних інститутів у сучасних перехідних суспільствах - V. Gorbatenko (Епістемологічні дослідження у філософії, соціальних і політичних науках, 2016)
Ми все ще перебуваємо у пошуку відповіді на питання, що слід вважати наріжним каменем нашої політичної системи і яких кроків слід вжити для його посилення та стабілізації політичної ситуації в Україні. Разом із постсоціалістичними країнами ми намагалися знайти відповідь на це питання у постаті президента; у формі правління, змінивши президентсько-парламентську на парламентську президентську республіку; у виборчій системі, застосувавши усі основні її різновиди; у конституції; у судовій гілці влади, основу реформуванню якої було закладено змінами до Основного Закону в 2016 році. Однак ці відповіді у кращому випадку давали позитивний результат у коротко часовій перспективі, а у найгіршому – давали результати, протилежні очікуваним. Необхідність зрозуміти значення політичних інститутів, їх резистентність до змін в умовах демократичного транзиту й зумовлює актуальність монографічного дослідження. У першому розділі автором детально розглянуто еволюцію досліджень політичних інститутів, що відносно недавно стали об’єктом дослідження суспільствознавців, які були змушені визнати існування певних абстрактних феноменів, що визначають поведінку людських мас. Особливу увагу звернено на одну з основних методологічних проблем інституційного підходу: якщо визначальною рисою політичного інституту є його стабільність і незмінність, то яким же чином відбувається його трансформація або ж виникають нові інститути?