МОДЕЛЬ УЗАГАЛЬНЕНОГО ПРЕДСТАВЛЕННЯ ТЕМПОРАЛЬНИХ ЗНАНЬ ДЛЯ ЗАДАЧ ПІДТРИМКИ УПРАВЛІНСЬКИХ РІШЕНЬ - Oksana Chala (Вісник Національного технічного університету "ХПÌ": Системний аналіз, управління та інформаційні технології, 2020)
Предметом дослідження є процеси побудови та використання темпоральних знань, які визначають порядок реалізації управлінських рішень в рамках організаційного управління. Мета полягає в розробці моделі представлення темпоральних знань для визначення послідовності управляючих дій у часі в рамках управлінського рішення з урахуванням рівня організаційної ієрархії, на якому реалізуються ці дії. Для досягнення цієї мети вирішуються задачі структуризації факторів, що визначають відмінності представлення та використання темпоральних знань, а також розробки узагальненої моделі темпоральних знань для підтримки управлінських рішень. Показано, що ключові відмінності темпоральних залежностей від каузальних пов'язані із використанням комбінації формальних і неформальних знань виконавців щодо причинно-наслідкових залежностей між управляючими діями у складі управлінського рішення для побудови послідовності дій у часі, а також ймовірнісними властивостям темпоральних відношень. Запропоновано модель узагальненого представлення темпоральних знань, призначену для підтримки управлінських рішень. Модель містить у собі множину узагальнених фактів, а також темпоральні та ієрархічні відношення між цими фактами. Факти відображають відомі стани об'єкту управління. Кожен узагальнений факт формується на основі кон’юнкції елементарних фактів. Елементарний факт задає значення певної властивості об'єкту управління. Темпоральні відношення визначають послідовність фактів у часі. Рівень організаційної ієрархії щодо фактів задається з використанням логічних операцій. У практичному плані запропонована модель орієнтована на побудову темпоральної бази знань. Вивід на такій базі знань дає можливість визначити ймов ірні послідовності управляючих дій, які приводять до послідовності переходів між станами, що дозволяють досягти цільового стану об'єкту управління. Це дає можливість сформувати набір можливих альтернативних варіантів реалізації управлінського рішення в разі виникнення аномальних станів об'єкта управління.