Vaikų hiperaktyvumo etiologijos problema - R. Chomentauskienė (Psichologija, 2015)
Dažniausiai minima hiperaktyvumo etiologija yra smegenų pažeidimas arba neurologinė disfunkcija. Per paskutinį dešimtmetį atlikti tyrimai rodo, kad organiniai faktoriai vaidina tam tikrą vaidmenį kai kuriais atvejais, tačiau šios priežastys pasireiškia tik mažai populiacijos daliai. Tyrimai taip pat rodo, kad kalbant apie hiperaktyvumą, svarbu ir psichogeniniai faktoriai (auklėjimo stiliai, sąveikų modeliai ir mokymasis), kurie dažnai buvo ignoruojami. Daugelio etiologinių veiksnių egzistavimas lemia, kad turėtume išskirti ir etiologiškai skirtingas sugbgrupes. Tačiau, tiriant psichogeninius faktorius, atlikta mažai tyrimų. Šiuo metu psichologiniai faktoriai tiriami elgesio terminais, o tai per siauras požiūris. Psichologiniai hiperaktyvumo mechanizmai gali būti atrasti, tiriant subjektyvią vaiko elgesio logiką, jo subjektyvią pasaulio inerpretaciją, o ne tik išorinius elgesio determinantus, kurie dažniausiai ir tiriami.